EN ORIGINALSERIE FRÅN NETFLIX
Är det så här du undviker mig?
Jag gillar den här kupolen.
Allt liv.
Jag hade inget att säga.
Har Karl berättat för dig?
Jag måste höra det från dig.
Min mamma.
Hon lever.
Hon lever?
Hur då?
När hon var döende gjorde hon
beredskapsplaner.
Hon byggde skeppet som hennes eviga hem.
Tror du
- att hon har skadat oss via skeppet? - Nej.
Hon är skeppet.
Allt det här,
skrovet, kristallmatrisen...
Nightflyer är hennes kropp nu.
Det är därför jag gömmer mig här.
För att slippa hennes röst.
Hör du din mamma?
Ord...
...känslor i mig,
hela tiden.
Du får det att försvinna.
Ta ut den ur mig.
Pappa?
Den där saken...
Cancer på insidan.
Skär ut den.
Låt mig vara.
Gå härifrån.
Ta ut den!
Du tog hit den.
Tog hit vad?
Snälla, pappa. Den gör illa mig.
Ta ut den. Den gör illa mig.
Gå igenom bara.
Hon retar mig.
Eris mamma?
Du vet väl att det är ett felande datorprogram?
Ja, jag vet.
Okej.
Visa dig inte så känslig då.
Vad exakt vill du att jag ska göra?
När du plågar dig själv, Karl,
blir det lätt för andra att göra samma sak.
VITA KANINEN
Rowan, varför är den jävla...
God kväll.
Varför är sonden i mitt rum?
Berätta det du.
Nej, rör den inte. Gör det inte.
Nej.
Självklart inte.
Rowan, den här borde vara en miljon kilometer bort.
Hur fick du in den hit?
Det var inte jag.
Vem var det då?
BASERAT PÅ KORTROMANEN AV GEORGE R.R. MARTIN
Vad? Roy?
Roy.
Hon skriker åt mig.
Roy!
Hon har aldrig låtit så.
OMSTART FÖRBIGÅ SYSTEM
OMSTART EN ANDRA ANVÄNDARE
KONTROLLPANEL AVSTÄNGD
KLART OMSTART SLUTFÖRD
Hallå!
Någon där?
Öppna den här!
Inga fler nålar, sa du väl?
Försiktig, du överför.
Jag hämmar dig inte.
Jag kontrollerar dina nivåer av teke-hormoner.
Hallå!
Du tänker på D'Branin igen.
Det har inte du med att göra.
Nej.
Thale.
- Okej. Ta ner nivåerna. - Jag kan inte andas.
Vad känner du?
Mörker. Jag känner inte mina fingrar.
Jävligt kallt.
Okej, försök att andas.
Det är vår första kontakt med utomjordingar.
- Det är lite långsökt, Karl. - Jaså?
Hur förklarar du då
att den magiskt dök upp i mitt rum?
Jag vet...
Jag vet inte. Det kan jag inte.
Rowan, jag byggde sonden,
och de skickade tillbaka den.
Eris måste vara inblandad.
Jag sa ju att de kunde göra otroliga saker.
Vi visste att de kunde det.
Stanna där. Vi tar ett steg tillbaka.
Vi genomför några tester.
Ja, jag ber Lommie att koppla upp sig.
Nej. Du kan inte skicka in henne dit.
Du måste sätta upp
strålningsmätare, spektrometrar, kameror.
Spela in allt.
Glöm inte silvertejpen.
Det skyddar huvudet från att explodera.
VITA KANINEN
Vi mottar felkoder. I mängder.
Varning. System...
Isolera systemen som inte fungerar.
Lås dem från resten av skeppet.
Dr Matheson, vi är ganska upptagna just nu.
En olycka har skett.
En av dina besättningsmedlemmar.
Thale kände något.
Var hände det?
Jag vet inte förrän han lämnar kupolen.
Jag hämtar vakterna.
Nej. Helst bara du och jag.
Det skulle hjälpa om Thale vet att du litar på honom.
Igår kväll bad du mig specifikt att köra vågmönstren,
- så jag har gjort det. - Ja.
Det var före.
Före vad?
Ingen får veta om detta ännu.
Tänk om besättningen får veta.
Eller Eris.
Jag förstår inte hur...
Hur kom den
tillbaka till skeppet?
Vi vet inte.
Den skapar bra Beach Boys-musik.
Lyssna.
Nådde den volcryn?
Vi vet inte.
Vad är den här...
...skorpan på utsidan?
Det är isotoper av iridium och palladium.
Det är på hela skrovet.
Det är som...
...en slags rymdrost, kan man säga.
- Rörde du det? - Nej.
Jag fick ta ett litet prov.
Du måste vara försiktig. Vi vet inte vad det är.
Det finns så mycket information där inne.
Jag ska äntligen få några svar.
Vad för slags svar?
Hur den tog sig tillbaka.
Till att börja med.
- Hur långt ner? - Jag säger till.
Vi åkte förbi det. Åk tillbaka.
Lasten.
Thale upplever allt.
Mentalt, känslomässigt, fysiskt.
Otroligt.
Och obehagligt.
Han beskriver det som en kvävande bävan.
Det är en av de där.
Dessa bunkrar är låsta.
Man kan inte stänga dem inifrån.
Någon kanske gjorde det utifrån.
Menar du att det inte var någon olycka?
Vi dog tillsammans.
Kan du göra något åt rummet?
Det är för varmt.
- Ja, visst. - Okej.
Fungerar det inte?
Det är inget fel på kontrollinstrumenten.
Vad menar du? Så varför är vi...
Vad menar du?
- Vi tror att det är avsiktligt. - Vad då avsiktligt?
Eris mamma.
Hon är i skeppet.
Vi tror att hon höjer värmen.
Det var det jag kände.
Det var det jag kände när jag gick in i systemet. Det var hon.
Ja, det är det vi tror.
Eller snarare en simulering baserad på psykologiska protokoll.
Det är ingen simulering.
Hon är där inne, hon är verklig.
Kom igen.
Nu lägger vi dig.
Det är inte lätt.
Att dö om och om igen.
Jag ska ge dig lite hämning.
Jag vill inte ha det igen.
Minns du när du var en liten pojke
och du fick dina anfall?
Jag var den enda du lät komma nära.
Ja, men nu är jag ingen liten pojke längre, eller hur?
Du bryr dig inte. Du tänker på honom.
Det är orättvist.
Karl och jag stod varandra nära.
Jag har känt honom länge.
Jag tänker på dig hela tiden.
Ljug inte, det passar dig inte.
Okej.
Du borde vila.
Jag kommer med mat om en timme ungefär.
- Skriker hon fortfarande? - Nej.
Nu anfaller hon.
Man vet inte vem hon tänker skada.
Var han i lastutrymmet hennes fel?
Bättre.
Jaså, du tycker...
Systemet som styr de bunkrarna stoppades igår kväll.
Vi fick ingen varning.
Det återställde sig själv.
Sonden klarar inte av värmen längre.
TILLTRÄDE BEGÄRT ERIS, MEL
Befälhavare Eris begär tillträde.
Jag hade inte gjort det.
Öppna, Karl.
Jag öppnar dörren manuellt.
Herregud.
Hans mamma.
Den saken.
Det är den hon skriker om.
Hon vill inte ha den här.
- Hej. - Tack för mötet.
Jag är bara här i några dagar.
Konferensen.
Okej.
Du ser bra ut, Karl.
Jag saknar dig.
Vi fick ingen möjlighet att prata.
Nej.
Du åkte för tvärt för det.
Och jag är ledsen.
Jag hade inget att säga.
Du kan inte bara
dyka upp helt plötsligt efter två år utan kontakt.
Jag ville träffa dig
och prata om det som hände.
Okej. Då pratar vi.
Det är komplicerat.
Okej, då pratar jag.
Efter du stack, träffade jag...
...någon annan.
Hon heter Joy och...
...vi ska gifta oss i sommar.
Oj.
Vad roligt, Karl.
Jag börjar bli äldre, för...
...jag sålde motorcykeln,
köpte hus i Ross och pratar om att skaffa barn.
Jag är glad för din skull.
Kan du tänka dig
mig som pappa?
Du blir en utmärkt pappa.
Det betyder mycket.
Ja. Vad kan jag göra?
Skicka svetsare till Karl D'Branins rum.
Här finns utrustning vi måste flytta.
Nej! Jag låter dig inte göra det.
- Jag ber inte om lov. - Nej.
- Sonden är min. Det är viktigt! - Jag räddar ditt liv!
Mamma känner den här inom sig,
som cancer.
Jag vet inte om volcryn gjorde något, men hon vill bli av med den.
Du tycker synd om henne.
Du måste stå upp mot henne.
Det här är din chans.
Vi gör allt för att hjälpa dig.
- Det är inte så enkelt. - Nej, okej.
Det är så enkelt, Roy.
Jag vet hur viktigt uppdraget är för dig.
Jag vet att du inte tänker förstöra det enda utomjordiska föremålet
vi någonsin har kommit i kontakt med
för att du är rädd att uppröra din mamma.
Det hon gör med ditt rum, värmen.
Hon kan göra det med hela skeppet, eller värre.
Låt mig hämta uppgifterna jag behöver från sonden.
Snälla.
En cykel.
Jag kan hantera henne i en cykel.
Sedan skär jag upp sonden
- och skickar iväg den. - Det är allt jag behöver.
- Förstår du? - Ja.
Det tog du bra.
Du borde kanske rensa huvudet.
Vi vill inte göra några misstag, nu när vi har bråttom.
Okej.
Kan du inte sova?
Nej, jag oroar mig för Thale.
Han såg en däckarbetares död, och han tar det hårt.
Jag vill inte att han ska börja göra fel.
Förlåt, jag vet vad du tycker om telepater.
Vad menar du?
Mitt arbete med L-1.
Det var det som kom emellan oss.
När jag tog jobbet på Sutherland,
visste jag hur du kände.
Agatha, jag var rädd.
Inte bara jag.
Vi har alla sett vad L-personer kan göra på videorna.
Telepater är missförstådda.
Jag tog jobbet för att få folk att förstå
att det finns plats för alla
- i världen. - Agatha,
det är hederligt,
och jag är för tanken att använda L-personer för deras förmågor,
men jag vill inte att någon ser mina tankar.
Tror du att de vill se in i ditt huvud?
- Det är en plåga. - Ondsint eller inte,
det är inkräktande.
Okej, de kan inte kontrollera det, men...
Vad?
Jag minns precis hur du kan vara när...
Ja.
Du måste se det här.
Hej.
- Nu. - Ja.
Ja.
Du vill kanske ta av dig några lager kläder.
Cynthia Eris gör det här.
Hon tror att värmen skadar sonden.
Påverkar inte värmen strömkretsarna?
Nej, det borde gå bra. Den är gjord för djupa rymden.
Det här då?
Är det blod?
- Var kommer det ifrån? - Bra fråga.
Följ mig.
Jag avlägsnade det interna diskfacket...
Och den började blöda?
Vilket är helt rimligt.
För...
...den lever.
Okej, mamma, det ordnar sig.
Försök att vila bara.
Nej. Sluta, mamma.
Sluta!
Var det hon?
Jag brukade höra henne tydligt.
Nu är det så många röster som slåss.
Slåss om uppmärksamhet.
Livrädda.
Hur vet du att det är hon?
Vad menar du?
- Rösterna kan... - Jag är inte galen.
Men de kan vara ekon av din mamma.
Inte personen hon var när hon levde.
Cynthia Eris är ett minne för världen.
Hon använder dig.
Men här uppe på Nightflyer
försvann hon aldrig.
Var inte dum.
Jag har hört henne hela livet,
hennes röst,
- hennes kritik... - Du gör mig besviken.
Varje klagomål inifrån dessa väggar och...
Hon vill att du...
Jag är ledsen, Roy.
Men det kanske inte är sonden du borde försöka bli av med?
Du kanske...
Vad?
Hon sa att du skulle säga det.
Dö.
Fan.
De centrala komponenterna är hela.
Tål den värmen?
För stunden.
Men den tycker inte om det.
Allt organiskt material. Tänk om...
Kan det vara volcryn?
Eller är det ett meddelande?
Du njuter av det här.
Självklart, gör inte du det? Du kom...
...ju hela vägen hit för att hitta utomjordiskt liv.
Titta vad som återkom!
Det är ganska otroligt.
Så vi vet att de kan röra sig genom väggarna,
vilket innebär att de kan...
Säg det högt.
Volcryn kan ha förmågan att kontrollera rumtid.
Eller hur? De...
De har skickat hit den av en anledning.
Det vet vi ju inte.
Vi kan skicka in Lommie.
Du kan gå in och hämta lite information.
- För farligt. Vi vet inte... - Nej, ingen fara. Jag vill.
Vem vet hur länge den överlever?
Hennes system är inte skapat för att gå in i sådana saker.
Då förlorar vi allt.
Värmen förstör all information.
Hon måste gå in.
Jag antar att det är begripligt
att de använder organiskt material
istället för ord eller ljud.
Vävnaden kanske är deras språk.
Ser du? Ser du vad du gjorde?
Vad?
Du sa att det kan vara volcryn, och det är det.
Nej, det var inte det jag gjorde.
Det är det faktiskt.
Jag sa begripligt.
Vad är det?
Det är analysen av sondens blodprov.
Vad fan?
Det är omöjligt.
Blodet som kommer ur sonden, det är...
...du.
DNA IDENTIFIERAT: SUBJEKT: KARL D'BRANIN
Volcryn vet tydligen vem du är.
Nej.
Det är inte jag.
Betyder det att det här är jag?
Karl, jag tar över.
Vi gör som jag säger, från och med nu.
- Aldrig i livet. - Jo.
Nej. Det är min sond. Jag byggde den. Jag skickade ut den.
Tekniskt sett, Karl, skickade jag ut den,
så jag är ledsen, men du kan inte längre undersöka fenomenet,
för du är fenomenet.
Jag kan inte! Det är för många på en gång.
Nej, Roy! Det här är mitt skepp.
Nej.
Det är inte sant.
- Jag... - Du får inte bestämma.
Jag bestämmer.
Jag har kontrollen.
- Mamma? - Avbryt uppdraget.
- Vad händer med mig? - Mamma?
Avbryt uppdraget.
Mamma.
Ta ut den. Nu!
Nu!
Nej.
Karl!
Du ser väl det där?
Jag ser vad du tycker.
- Hur du hatar mig. - Hur du hatar mig.
Jag hatar inte dig. Vad pratar du om?
- Du skulle det. - Du skulle det.
- Om jag sa hur jag visste... - Om jag sa hur jag visste.
- Sluta, Agatha. Du skrämmer mig. - Var inte rädd.
Var inte rädd.
- Det är vackert. - Det är vackert.
Titta.
Vad vi hade kunnat ha.
Jag fick veta det efter jag lämnat dig.
Vi kunde haft ett barn.
Du och jag.
Det här barnet.
Men jag visste hur du kände.
Vi hade ingen framtid.
Döda.
- Jag var i en ny stad. - Döda.
- Ensam. - Döda.
- Omringad av främlingar... - Nej.
- Döda. - Inget hopp.
- Sluta, Agatha. - Döda.
- Sluta. - Så...
- Döda. - Jag skar ut det.
Döden.
Nej!
Hej, Joy. Det är jag.
Vi är långt ute i tomrummet.
Jag vet inte när meddelandet når fram till dig, så...
Jag har tänkt på din terapi
och jag vet att du vet
att jag inte var så förtjust i tanken.
Och jag vill inte glömma Skye.
Jag kan nog inte det.
Och jag tänker inte det.
Jag vet att jag påminner dig om henne.
Och...
Jag vill att du ska veta att
om du vill börja glömma dina minnen av mig,
förstår jag det.
Så...
...varsågod.
Glöm mig
och börja om.
Jag vill att du ska vara glad.
Okej.
VIDEOMEDDELANDE
SPELAR IN
STOPP
INSPELNING AVSLUTAD
VÄLJ ALTERNATIV SKICKA, SPARA, RADERA
SPARA
Strömbrytare...
Lommie, gjorde du det?
Fan.
Lommie?
Nej!
Bryt inte länken när hon är där inne.
Det dör.
Nej!
Fan också!
Den försämras oåterkalleligt.
Fullständig systemkollaps. Fan.
Kom igen, vi behöver fler prover.
Vi behöver allt vi kan få.
Vad är det, Karl?
Något Cynthia Eris visade mig,
retade mig med.
- Var det Skye igen? - Ja.
Och det var du.
Minnet jag gick in i.
Hon kunde se det.
Var det sant?
Var du...
Jag fick reda på det när jag ordnade läkarintyg för Sutherland.
Varför...
Varför ringde du inte?
- Jag visste att det inte skulle gå. - Hur då?
Hur visste du det? Berätta hur du visste det.
Det var för farligt att fortsätta åka in dit med ett liv inom mig.
Jag var tvungen att göra ett val.
Jag försökte att inte tänka på det,
men det är det som händer när man arbetar med L-personer.
Man kan inte ta med sitt bagage in i rummet.
Jag tog ledigt
och försökte hitta dig,
för att berätta vad som hänt.
Det var ingen konferens.
När jag såg hur glad du var
när du berättade om Joy,
kunde jag... jag kunde inte.
Herregud.
Förlåt.
Vi får inte låta Cynthia Eris komma emellan oss alla.
Gick något att rädda från sonden?
Varför bryr du dig?
Jag satsade allt för uppdraget.
Om vi på något sätt kan lära oss
om dem...
Hon kanske räddade oss?
Hon slutar inte vid sonden.
Det måste du veta.
Hej. Hur mår du?
Du tog dig ut precis i tid.
Hur mår du?
Okej.
Vad såg du när du var där inne?
Allt var en enda röra.
- Informationen? - Kaotisk.
Men vacker.
Organiserad på ett sätt jag aldrig sett.
Okej, så,
något måste väl ha funnits där inne?
Ett meddelande från volcryn?
Du är så van vid att leta efter detaljer
att du inte ser det självklara.
Sonden. Sonden var meddelandet.
Du skickade något som du har gjort.
En del av dig.
Och sedan skickade de tillbaka den,
men med mer av dig i den.
Det är ett svar.
Vi måste fortsätta att undersöka delarna...
Karl?
En sak till.
Tidsangivelsen på sensorerna
var från en månad sedan.
Men sensorerna spelade in mer än en månad av information.
Mer än de kan lagra,
information på tidigare information, lagar på lager.
Hur mycket?
Enligt diskarna på sonden
har den varit där ute i över tusen år.
Undertexter: Emilie Johansson